Før det første lys var det engler.
I det ene øyeblikket mørke. I det neste lyste himmelen opp av praktfulle vesener.
Det var perfekt, men varte ikke.
Lucifer gjorde opprør mot Gud. En grense ble trukket i Paradis.
En krig begynte. Alle engler ble nødt til å velge.
Himmelens hellighet eller kaoset som rådet utenfor.
En engel nektet.
Han mente at det eneste som var verdt å kjempe for, var kjærligheten.
Han ble fordrevet fra himmelen, men falt ikke alene.
Alle engler som ikke hadde valgt side, falt i et glimt av allmektig raseri.
Dette er de falne, forvist fra himmelen. De må forbli på jorden
helt til opprørerengelen overgir kjærligheten og velger side.
Det var da. Dette er nå.
TILLIT
-Er vi fremme? -Ja.
-Å, vennen... Gid jeg kunne hjelpe deg. -Jeg klarer meg.
Her. Jeg ville du skulle ha noe å åpne på bursdagen din.
Takk.
Jeg elsker deg.
Ha det, far.
Velkommen til Sword og Cross Academy. I over 75 år har vi hjulpet unge
som på grunn av sosiale og følelsesmessige vansker
ikke har funnet seg til rette i et tradisjonelt studiemiljø.
Vi forener collegeforberedende studier med banebrytende behandlingsmetoder,
samt fritidsaktiviteter med fokus på personlig vekst.
-Hvor vil du ha ham denne gangen? -Der inne.
Deriblant fekting, svømming og tilgang til vårt verdensberømte bibliotek.
Vår grunnleggers filosofi er tuftet på de sentrale prinsippene...
Hiv alle helserisikoer.
Alkohol, narkotika, våpen, gjengrelaterte gjenstander eller klær...
Musikkspillere, nettbrett, spillkonsoller, datamaskiner...
Mobiler. Du får ti minutter telefontid i uken.
-Tøyser du? -Hva er dette? En risiko.
Raske på, Randy.
-Arriane! Vis Lucinda til sovesalen. -Ja visst.
Du kan hente vesken etter lunsj.
Fortell om helgen, Cam!
-Arriane. -Luce.
Det trengs ingen politianmeldelse denne gangen.
Vi skal holde øye med ham.
Unngå Cam. Ellers blir det bråk, men ikke den på den morsomme varianten.
Få se på timeplanen din.
Fordypning? Bra. Da er du sammen med oss.
De fleste her kommer rett fra psykiatrien.
De har flaks om de holder ut en dag uten å tisse på seg eller slå læreren.
Slapp av. De alvorlige tilfellene er i tredje etasje.
Der er det fri flom av piller.
-Her bor jeg. 208. Hvor bor du? -313.
Du fleiper vel?
Er du...
Ok.
Unnskyld!
-Hallusinasjonene dine, hva kaller du dem? -Skygger.
Når begynte de?
Da jeg var liten. Fem eller seks, kanskje.
-Ser du dem fortsatt? -Nei. Det er en stund siden sist.
Vel, Lucinda... Hvorfor har du kommet hit, tror du?
-Spør dommeren. -Jeg vet hva han tror.
Men jeg forstår ikke valget ditt. Tar du medisinen, er du visst stabil.
Verken hallusinasjoner, paranoia eller mareritt.
Jeg er ikke gal.
-Ingen sier at du er gal. -Alle sier det.
Tar du medisinen din, kan du dra herfra.
Dra tilbake til skolen og vennene dine.
Jeg liker ikke måten de får meg til å føle meg.
Om du nekter, må du være her på behandlingshjemmet, under tilsyn.
Om jeg så må være innelåst, er jeg heller meg selv enn å late som jeg passer inn.
Du har muligheten til å leve et normalt liv.
-Stakkars. Hun aner ikke som venter. -Det kan bli annerledes denne gangen.
Jeg setter 20 mot 1 på at Luce tryner som alltid.
-Jeg satser 100. -Arriane! Det er ingen lek, Roland.
Da braker det løs igjen.
"For sinnet er sitt eget sted og kan selv gjøre helvete ut av himmel"
-Hva var det? -Milton. Det tapte paradis.
Lucinda Price? Frøken Sophia. Jeg skal ha deg i religionsfilosofi.
Skulle du hente bøkene? Matte, litteratur, kjemi, religion og historie.
Det mangler en. Den står i spesialsamlingen.
-Det var en glede å møte deg. -Takk.
Hei.
Vent!
Du mistet den.
Du skremte meg!
Ok...
Men stakkars deg, da... Snublet du? Slo du deg?
-Jeg har det bra. -Nei. Du har aldri hatt det mindre bra.
-Det var dumt å komme hit. -Har jeg gjort deg noe?
Du gjør meg kvalm. Du flagrer med vippene og forventer at verden skal stoppe tvert.
-Du kjenner meg ikke. -Jeg vet at du er en morderisk galning.
-Kutt ut! -Gærning.
-Det gikk fort. -Hun...
Ikke si at hun begynte. Det betyr uansett ikke at du må la deg terge.
-Unnskyld. -Knuffing er utvisningsgrunn.
Da blir du forflyttet til psykiatrisk. Vil du det?
Siden det er din første dag, og du neppe har lest reglene, får du hagetjeneste.
Og du blir med meg!
Man får ikke være her uten tillatelse.
-Jeg trodde... -Nei, nei! Jeg fleipet.
Unnskyld.
-Var det ikke gøy? -Jeg har hatt en tøff dag.
Velkommen til Sword og Cross. Et sinnssvakt sted.
Pennyweather Van Syckle Lockwood. Kall meg Penn.
Du heter Lucinda, men kalles Luce. Omplassert fra Dover med toppkarakterer.
-Hvordan visste du det? -Uff, hørtes jeg ut som en stalker?
Unnskyld. Denne skolen er knøttliten, og det skjer ikke stort her.
Og du er ny, smart og pen, så du vil nok få mye oppmerksomhet, på godt og ondt.
Herlig.
Jeg går nå, og overlater deg til ditt.
Er du storsinnet, glemmer du kanskje at jeg antastet deg på do
og bablet i vei fordi jeg aldri klarer å slutte, og gir meg en ny sjanse?
Penn, kan du følge meg til rommet? Det har gått i surr for meg.
-Ja. -Takk.
Tenk om englene gikk blant oss på jorden. Det er fortellingen om de falne.
Engler dømt til å leve blant oss dødelige.
De ble forvist fordi de ikke valgte side i Lucifers krig mot himmelen.
Noen som vet hva krigen gjaldt? Todd?
-Det gode mot det onde? -Nei, det er for for enkelt.
Lucifer var Guds yndling.
-Hva fikk ham til å vende Gud ryggen? -Kanskje dama hadde slått opp.
Hva skjedde med de andre englene?
De som tok Satans parti havnet i Helvete, og bare de troende fikk bli i Himmelen.
De som ikke valgte side, ble forvist. De er de falne.
På jorden beholdt noen av de falne sine engleevner.
De har bedt om tilgivelse, og venter på å få komme tilbake til himmelen.
Andre står på Lucifers side, og boltrer seg i splid og kaos.
Men ingen av dem kan forlate denne verden, på grunn av engelen som gjorde opprør.
Han forkastet både Gud og Lucifer
i sin søken etter menneskelig kjærlighet.
De andre må forbli på jorden frem til han velger side
i den eneste krigen som noen gang er utkjempet. Krigen som pågår hver dag.
-Det lærte dere vel på søndagsskolen? -Nei, jeg gikk ikke i kirken.
-Ikke? -Foreldrene mine er ikke troende.
-Er du ikke døpt? -Nei.
Er krigen over?
Om djevelen lever, hva hindrer ham i å prøve igjen?
Utmerket spørsmål.
Noen flere som har veddet imot? Stå på, Roland.
Hvordan gikk det, Luce?
Hva foregår her? Er noen skadd?
Jeg har det virkelig bra. Maten er god.
Hva som helst?
Dine pannekaker med krem og...
Hei! Skynd deg!
Vent litt...
Mamma?
Tiden er ute.
Nå må jeg vente en hel uke. Jeg fikk ikke sagt ha det engang.
Du kan få min tid på tirsdag.
Alle jeg kjenner er her, og alle jeg vil prate med, er i dette rommet.
Foreldrene dine, da?
-Jeg har villet spørre... -Hvordan jeg havnet her?
Du trenger ikke si det.
Da foreldrene mine skilte seg, ville de ikke ha meg hos seg,
så de bestemte seg for å plassere meg på kostskole.
Straks mor så brosjyren med unger som rir og svømmer...
Da sluttet de å lete, og her er jeg.
Du er altså ikke kleptoman, anorektisk, manisk depressiv og selvskader?
Nei. Min diagnose er mye verre, og dessverre fins det ingen kur.
-Jeg har TUF. -TUF?
Tragisk Uinteresserte Foreldre.
Ja... Foreldrene mine er kjipe.
Men det er et basseng her.
Fleiper du?
Neimen, er Cam forelsket?
Det kan skape vansker for deg. Ikke glem hvem du jobber for!
-Daniel? Jeg fikk ikke takket deg i går. -Bare hyggelig.
Takk likevel.
Det er noe annet flaut jeg må spørre om... Og jeg har alt bestemt meg.
Du virker så kjent. Som om jeg kjenner deg. Kan det stemme?
Nei. Det ville jeg husket.
-Jeg tenker hele tiden at... -Jeg må gå.
Takk.
-Hei, du nye! Planlegger du å rømme alt? -Jeg tenker på saken.
Vil du ha frokost?
-Fristende, men jeg er sent ute. -Bedre aldri enn sent.
Så god den var. Hvor kommer den fra?
Jeg stjal den på lærerværelset. De har en bra espressomaskin.
-Du er uforbederlig. -De sier så.
-Er du ikke enig? -Jeg vet hva jeg liker, bare.
-Og bryter gjerne reglene for å få det? -Ja, om belønningen overgår risikoen...
...så hvorfor ikke?
Du, da? Man havner ikke her om man følger reglene. Har du en rebell i deg?
-Jeg er bare misforstått. -Nei, jeg ser den.
-Du har en gnist. -Hva mener du?
Du gjør heller det rette enn det du blir fortalt.
Altså blir det bråk med deg.
-Du tror visst at du kjenner meg. -Jeg vet hva jeg liker.
Tiden er ute.
Roland har fest på fredag. Man får ta med en venn.
Vi pleier å møtes ved ukeslutt for å lette på trykket.
-Skal ikke du hit nå? -Jeg har hørt alt før.
En garde! Allez!
Hvor godt gjennomtenkt er dette?
Gi våpen til medisinerte tenåringer med dårlig impulskontroll.
Holdt! Bytt partner! Sparks, din tur.
Price! Nå skal vi se om du har fulgt med.
-Husker du det jeg viste deg? -Ikke helt.
En garde!
Allez!
Ikke verst til å være første gang å være.
Bytt partner! Grigori, kom hit!
En garde! Allez!
Bra! Og igjen. En garde!
Allez!
Grigori, stans!
Stans, begge to!
-Jeg gir det en uke. -Har det noe å si at hun ikke er døpt?
Grigori blir alltid fiksert på noe, men det gjør aldri noe til eller fra.
Godta at Luce kommer til å dø. Det fins ingenting dere kan gjøre med saken.
-Jeg trodde du var nybegynner. -Det er jeg. Kroppen min tok over.
Som om jeg visste nøyaktig hva jeg skulle gjøre.
Sånn var det med meg og trigonometri. Først tenkte jeg: "Jeg er et geni."
Så husket jeg at vi hadde gått gjennom alt i fjor.
Du er helt på knærne etter ham, du.
Nei, det er ikke så... Jo, kanskje.
Det føles som om jeg kjenner Daniel. Som om jeg har kjent ham lenge.
-Kanskje gikk dere på samme førskole? -Han sa at vi aldri har møttes før.
Så stakk han. Det var rart.
-Det er helt klart noe som ikke... -Hva mener du?
Jeg får trøbbel om du sier dette til noen.
Jeg jobbet på kontoret i fritimen. Det høres kjipt ut, men er ganske gøy.
Randy har ikke snøring på datamaskiner, så han ba meg gjøre enkle ting
som å finne filer på maskinen, eller filmklipp med nysende pinnsvin og sånt.
Det betyr at jeg har full tilgang til alles opplysninger.
Jeg har sett Daniels mappe. Den er tom.
Ingenting om adresse eller pårørende... Er denne fin?
Det er noe rart med den gjengen.
De nevner aldri familien, dropper timer, og det føles som om man har sett dem før.
Daniel kom hit først. Så kom Gabbe.
-Blondinen som fotfølger ham? -Ja. 85 prosent melis.
-Så kom Arriane. -Og Molly. Hun er alvorlig forstyrra.
Roland, hvordan unngår han urinprøven? Og så livstidsfange in spe Cam.
Frøken Sophia er også ny, og bryr seg bare om sine yndlinger.
-Hva tror du om dette? -Ingen anelse.
Tenk at jeg skal på en av Rolands fester!
-Så fine dere er! -Takk.
Du også, som vanlig.
Er det feil å hate henne?
Fordi hun er feilfri, spraytan-brun, sjelløs og evig smilende bimbo,
-som nå kysser han du liker? -Mer eller mindre.
Jeg kan jo ta feil, men jeg forstår.
Har noen bestilt drikke?
-Hvordan havnet du her, mon tro? -Du inviterte meg.
Det var ikke det jeg mente. Det er jo åpenbart, hva resten angår.
Narkotika, skadeverk, depresjon, nymfomani...
-Hvorfor havnet du på et sånt sted? -Jeg er ikke så uskyldig som jeg virker.
Hei.
Er det en Flying Lotus-jakke? For en hipster du er.
På en bra måte! Det er ikke som om du prøver å være kul...
Du er kul på ekte.
Jeg har blitt anklaget for mye, men aldri det.
-Hei. -Er det til meg? Fine greier.
-Er den fra en konsert? -Ja, jeg så ham i Asheville med Teebs.
-Teebs er min favoritt. -Thundercat forandret mitt liv.
...utenom Thundercat. Har du hørt "Daylight"-remiksen?
-Den bassen... -Nettopp!
Ja!
Dårlige minner? Tenker du fortsatt på ham?
-Hvem? -Han du drepte. Trevor.
Høy, kjekk som fy...
I det minste før han møtte deg. Nå er han ikke mye å se på.
-Hvordan vet du om ham? -Jeg vet mye om deg, gærne Luce.
Jeg kjenner deg bedre enn du kjenner deg selv.
Du liker ikke ild, men ilden liker deg.
-Det holder! -Kjeften. Vil du ha arr i trynet også?
Stikk, Molly! Går det bra?
-Jeg bare morer meg med koko-dama di. -Ligg unna Luce.
Du er på ville veier. Du vil alltid ha det du ikke kan få.
-Denne gangen er hun min. -La meg være!
Det fins liv i det ytre rom.
-Hvor er Luce? -Jeg trodde hun var sammen med deg.
-Hun trenger ikke din hjelp. -Hvem skal beskytte henne? Du?
Slapp av.
Jeg ble litt trøtt. Jeg går nå.
-Skal jeg følge deg? -Nei. Bli, du.
Hallo?
Molly? Jeg vet at det er deg.
-Hvor er Trevor? -Jeg er så lei for det...
-Hva har du gjort?! -Det er min feil.
Hvordan var den første uken her?
Bra.
Ingen hendelser, syner eller mareritt?
-Nei. -Og skyggene dine?
Bra.
-Hva er det? -Ingenting.
Jeg kan bare ikke gi slipp på den.
Følelsen av at jeg kjenner deg.
-Har vi ikke vært igjennom dette? -Jo, men...
...jeg tror deg ikke.
Det er noe mellom oss. Du kjenner det også.
Ok...
Du har rett. Jeg burde ha fortalt sannheten.
-Jeg har ikke vært så grei mot deg. -Du har vært en drittsekk.
Men det er ikke på grunn av deg.
-Det er ei jente... -Gabbe.
-Hva? Nei, ikke Gabbe. -Det er ei annen jente.
Vi er ikke sammen lenger, men jeg elsker henne fortsatt.
-Det jeg prøver å si er... -At jeg har det bedre uten deg?
Noe i den duren.
Så enkelt er det ikke. Man kan ikke styre noens følelser.
Jeg skulle ønske at det kunne være annerledes.
Ikke gå!
Der er du jo! Jeg har vært urolig. Du gikk uten å si ha det.
Hva er det, Luce? Vent, prat med meg!
Jeg hadde en interessant prat med Molly.
Hun visste ting om meg som jeg ikke har fortalt noen.
Noen har pratet med henne. Noen som har lest mappa mi.
Skulle jeg sviktet din tillit til fordel for en sjelløs mobber med tvilsom hygiene
i bytte mot, tja, to piercinger og en fengselstattis? Ok, ferska.
Du innrømmer det, i det minste.
Hva er galt?
-Har du snoket i mappa mi? -Selvfølgelig.
-Da vet du om... -Skyggene. Ser du dem fortsatt?
-Ja. -Ser du dem nå?
Nei. Men de har blitt verre her, og jeg er redd noen vil bli skadd.
-Ikke vær dum. -Det er jeg ikke.
-Trevor bare sto der. Og vi... -Si meg nøyaktig hva som skjedde.
Han overså meg hele året. Plutselig flørtet han med meg.
Bli med til hytta.
Jeg ville bare føle meg normal, for en gangs skyld.
Vil du ha en drink?
Hørte du det? Er du vi virkelig alene?
Luce... Slapp av.
Å nei... Av med deg! Vi må ut herfra!
Nei!
Skyggene var større enn noensinne.
Plutselig eksploderte alt. Jeg kom meg ut, men ikke Trevor.
Trevor!
Hvor er Trevor? Jeg er så lei for det...
-Hva har du gjort?! -Det er min feil.
Trevor!
Han er død fordi det er noe galt med meg.
Jeg er glad du er vennen min, men du burde ligge unna meg. Jeg er farlig.
-Ville du at han skulle dø? -Nei.
-Prøvde du å skade ham? -Nei.
Da er det ikke din feil.
Du er ikke nødt til å være ensom. Du trenger en venn.
La meg hjelpe deg.
-Hvorfor det? -Det er sånt venner gjør.
Sist snakket vi om at Lucifers hovmod førte til fallet.
Hvem kan oversette?
Humilitas homines sanctis angelis similes facit
et superbia ex angelis demones facit.
Noen?
-"Hovmod gjorde engler til demoner..." -Hva sa du, Luce?
"Ydmykhet gjør engler av mennesker. Hovmod gjorde demoner av engler."
Vi har visst en latinlærd blant oss!
Nei, jeg har aldri... Jeg gjettet bare.
Og engelen som gjorde opprør?
Var det ikke hans hovmod og hans jakt på kjærlighet
som førte til at de falne ble fanget på jorden? Arriane?
Du forvrenger mytene for å tilpasse dem din tro!
-Som om kjærlighet var et valg! -Ikke ta den tonen.
Kanskje er du sint fordi opprøreren valgte feil jente.
-Ut! -Gjerne.
Heller en evighet i Helvetes flammer enn å lytte på din skinnhellige fabling.
-Rått. -Ja. Blir hun utvist?
Hun får neppe gjensitting engang.
Jeg glemte genseren. Ses etterpå.
Du må holde et øye med Cam.
Statuen var ingen ulykke. Hun er i fare. Jeg så ham der oppe før det skjedde.
-Hvorfor skulle han gjøre det? -Hun er jo ikke døpt...
-Unnskyld, jeg glemte genseren min. -Jeg skal prate med henne.
Luce! Vent.
-Hva er det? -Jeg tenkte vi kunne gå dit sammen.
Greit.
Hva jobbet du med i timen?
Ingenting. Det er en slags grafisk roman.
-Hva slags fortelling? -Romantisk.
-Lykkelig slutt? -Jeg vet ikke.
-Vet du ikke hvordan den slutter? -Nei, ikke ennå.
Jeg står fast.
-Få høre. -Det er ingen god idé.
Kanskje jeg kan hjelpe til med slutten.
Ok.
Det handler om en gutt og en pike. De elsker hverandre over alt på jord.
Men de kan aldri være sammen.
-Hvorfor det? -På grunn av en forbannelse.
Hvert syttende år treffes de, og blir forelsket.
Når de er som lykkeligst, dør piken.
Det er altså en tragedie?
Hvordan går det med gutten?
Han venter. Han verken eldes eller endres.
Han forblir forelsket.
-Årene går. Til slutt kommer hun tilbake. -Samme pike?
Hun har forandret seg. Hun har nytt navn og ny familie.
Hun husker ham ikke, men han vet at det er henne.
-Sjelen hennes er gjenfødt. -Og de blir forelsket?
Alltid.
Hver gang er det litt annerledes, men det ender alltid likt.
Et skarve kyss, så er hun borte.
Hvem nedkalte forbannelsen over dem?
Djevelen selv. Han var misunnelig på deres kjærlighet.
-Noe kan de vel gjøre? -Han har prøvd alt.
Han prøvde å lete etter henne. Så prøvde å han unngå henne.
Han prøvde å flykte fra hjertesorgen, men forbannelsen finner ham alltid.
Piken i fortellingen...
Var det hun du pratet om i bassenget? Hun du fortsatt elsket?
Hun er inspirasjonskilden.
Denne piken?
Der fikk du meg. Jeg brukte deg til hennes nåværende inkarnasjon.
Dette skal forestille Paris i 1723. Det er toskete.
Hvorfor nettopp jeg?
Fordi du er vakker.
Men jeg fikk ikke til øynene.
Det har alltid vært noe spesielt over øynene dine.
-Hva er det? -Ingenting.
-Fortell om stedet. Har du vært der? -Spiller det noen rolle? Hvorfor det?
Jeg har aldri reist noe sted. Jeg har ikke vært utenlands engang.
Men jeg vet at det ligger en kafé der, og at det dufter regnvåt sjasmin der.
Og innehaveren er snill mot hunden og slem mot kona,
og det vet jeg fordi jeg har vært der.
Jeg har vært der sammen med deg.
Ikke si at jeg er gal.
Det er bare en tegning! Et eventyr!
Du lyver.
Skulle ønske jeg kunne si det du vil høre.
Blås.
Gratulerer med dagen.
-Ønsket du deg noe? -Hemmelig. Da går det ikke i oppfyllelse.
Det går bra. Jeg vet hva du ønsket deg.
Hva ønsket jeg meg, da?
Svar. Du vil vite sannheten.
Møt meg i hvelvet klokken åtte, så forteller jeg alt.
Og ta på deg noe fint, for nå skal vi feste.
GRATULERER FRA MAMMA OG PAPPA
-Se på deg, da. -Wow...
-Er den din? -I kveld, ja.
-Hvordan fikk du til det? -Roland skaffer deg alt du vil ha.
-Vil jeg angre på dette? -Det fins bare én måte å finne ut det på.
-Niks, jeg kjører. -Skal du si nei til jenta alt nå?
-Hva gjør jeg her med deg? -Feirer.
Hver gang jeg stiller et spørsmål, er du unnvikende.
-Det er ikke sant. -Et eksempel: Hvor vokste du opp?
-Hvorfor sier du ingenting om deg selv? -Jeg koser meg, og vil ikke ødelegge det.
-Er det så ille? -Jeg foretrekker dette.
Du lovte meg svar.
Kom igjen, det er jo bursdagen din.
Kanskje ønsker du deg noe annet også.
-Hva driver du med? -La henne være, sa jeg!
-Fordi du er så glad i henne? -Nei, fordi du er på Lucifers side!
-Fortell det, Daniel. Fortell henne alt! -La henne i fred!
Jeg vet ikke hva som foregår, men det angår ikke meg!
Jeg har aldri trodd på "den rette", men synene og følelsene mine er så ekte.
Som om vi møttes i et tidligere liv.
Alt har med Daniel å gjøre, men han støter meg vekk fra seg.
Cam skjuler også noe. Hva tror du?
At du er kjip som ikke nevnte bursdagen, men jeg tilgir deg, for dette er så rått.
-Tror du på reinkarnasjon? -Absolutt ikke.
Det pleide ikke jeg heller. Men det må finnes en forklaring.
Kanskje jeg kan hjelpe til likevel.
-Hva gjør du? -Vi trenger bare én ting til.
Hvordan vet du hvilket rom som er Todd sitt?
-Hva gjør vi? -Har du årbokbildene?
Todd har jobbet med en ansiktsgjenkjenningsalgoritme.
Den ble utviklet ved Carnegie Mellon, men jeg har justert den.
Han er så blyg.
Unnskyld. Dette kan ta sin tid.
Den søker.
Vi har fått et treff.
Sjekk navnet. Det må være en slektning.
-Hva... -...i helvete?
-Skriv det ut. -Jeg henter det.
Jeg regner med at du har en forklaring.
Jeg har ikke den fjerneste anelse.
Jeg elsker deg.
Hva mer er det å finne?
Det skjer igjen.
-La meg være! -Luce? Er alt som det skal?
Luce?
Penn! Jeg må finne Penn!
Hvor er du?
-Todd! -Jeg må finne Penn!
-Vi tilbyr samme pleie som på sykehuset. -Jeg vil ta med henne hjem.
Hun må ligge her frem til tilstanden er stabil.
Få deg litt hvile. Jeg ringer når Luce kan ta imot besøk.
-Det var ingenting vi kunne gjøre. -Jeg kunne ha advart henne...
-Når har det noen gang hjulpet? -Hun trengte oss, og vi sviktet henne.
Er dette en etterforskning? Brannen ble forårsaket av lynnedslag.
Grunnet likheten med Trevor Beckman-saken vil vi avhøre henne.
Ikke uten en advokat.
Vi står samlet for å minnes tapet av en høyt elsket venn...
...hvis tragiske bortgang kom som et sjokk på oss alle.
Vi vil alltid minnes en raus venn, hvis selskap var en sann glede.
Selv om vi forståelig nok er overveldet av sorg i dag,
ber jeg dere stole på at smerten i sin tid vil styrke oss,
og vise hvor mye Todd betød for oss, og alltid vil bety.
Han var ikke bare en kjærlig sønn, men også en snill og raus venn.
Vi må forvandle vår sorg til styrke.
Slik vil vi hylle hans liv og bevare hans ettermæle.
Kommer du til begravelsen etter å ha drept ham?
Statuen, brannen... Du prøver å drepe henne.
Å drepe Luce er din greie.
Er du redd for litt konkurranse, eller?
Mine følelser for Luce er ekte. Hun fortjener mer enn du kan gi henne.
-Om du kommer nær henne... -Så hva da?
Hvor mange ganger skal du se henne dø?
Jeg elsker deg.
-Luce? -Penn...
Todd?
Jeg er så lei for det.
-Det er min feil. -Si ikke sånt.
-Skyggene var de samme... -Slutt!
Det var ikke din feil.
Jeg er så lei fir det.
-Ønsket du deg noe? -Tidligere liv og skjebner...
Vil du vite sannheten?
-Alt som skal til, er et kyss. -Kysser du ham, dør du.
-Hvem nedkalte forbannelsen? -Djevelen selv.
Nei, Luce. Du kommer til å dø.
Har du det bedre?
Jeg har vondt overalt, men jeg lever.
Alltids noe.
-Jeg husker... -Hva?
Alt.
Brannen. At du bar meg. I armene dine føltes det som om vi...
Du var i ørska.
Kanskje. Men det er ikke alt jeg husker.
Jeg husker dette.
-Jeg husker dagen da bildet ble tatt. -Hva mener du?
Det holder nå. Jeg vet det jeg vet.
Hele mitt liv har folk sagt at jeg er gal.
La oss se om de har rett.
Gå ned derfra. Nei, Luce.
Det vil alltid være deg. Slik det alltid har vært.
Dette er ikke tiden for sentimentalitet.
-Jeg ga deg den. -Det var så lenge siden.
Hvordan er det mulig?
Alt vondt som har skjedd meg, er deres skyld.
-De iakttar oss bare. -De drepte Trevor.
Skyggene forårsaket ikke brannen. De kalles Meddelere. Se...
Se på dem som vinduer til fortiden. De trekkes mot ditt livs viktigste øyeblikk.
Hva er det jeg ser?
Våre liv sammen.
Vi har elsket hverandre i tusener av år.
Alle dine syner er virkelige.
Så vi gjenfødes altså?
Du gjør det. Jeg er...
En engel.
Jeg er en av de falne.
Ikke gjør det, Luce! Kysser du ham, dør du.
Det er derfor jeg prøver å støte deg vekk fra meg, men jeg klarer det ikke.
Har du ikke fortalt det?
-Utrolig. -Jeg forstår ikke hvorfor...
Forbannelsen er min straff for ikke å ha valgt side.
Jeg valgte deg, Luce. Jeg valgte kjærligheten.
Kysser du ham, så dør du. Jeg har sett det tusen ganger.
-Denne gangen er det annerledes. -Han lyver. Jeg kan beskytte deg.
Du har sett mitt sanne jeg! Dette kan være vår sjanse!
-Vær så snill... -Jeg kan gi deg en fremtid. Et liv.
Jeg kan ikke miste deg igjen.
Jeg vet hva jeg vil ha.
Nei!
Jeg er her fremdeles.
Tror du forbannelsen ble brutt nå? Hun er i fare!
Lucifer vet at hun er udøpt.
Han brøt bare forbannelsen for seg selv.
Daniel kan ikke beskytte deg. Men det kan jeg.
Hun er tryggere hos meg!
-Alt har sin plass, Daniel. -Sirkelen er brutt!
Roland! Molly!
Luce! Bli med meg!
Jeg må ta meg av Cam. Han må ikke følge etter meg dit jeg skal.
Han leder Lucifer til oss.
Alle er engler.
-Du får ikke ta henne til Lucifer! -Jeg tjener ikke ham lenger.
Det er du som setter henne i fare, Daniel. Ikke lat som du bryr deg om henne!
-Jeg kan beskytte henne! -Ligg unna henne!
Hva i all verden... Inn på rommet og lås døren!
Vent på klarsignal.
-Ikke vær redd. -Det er jeg ikke.
-Jeg prøver ikke å drepe henne. -Så hvem prøver?
Vent! Det var hun som satte fyr på biblioteket...
Penn? Nei...
Nei!
Luce, din tid har kommet. Jeg har ventet lenge nok.
Hvert åndedrag du tar, holder Daniel vekk fra sin rettmessige plass i himmelen.
Du er den egentlige forbannelsen.
-Hva har du gjort? Du sier du tjener Gud! -Det er krig. Soldater gjør det de må.
-Selv drap? -Du har aldri villet se helheten.
Hadde hun dødd, måtte du valgt side, og det ville atter vært orden.
-Takk. -Jeg fatter ikke hvorfor hun drepte Penn.
Hun er fanatisk. Hun kjemper for Gud, men gikk for langt.
-Hvorfor prøvde hun å drepe meg? -Du er udøpt. Dør du, er det for evig.
Sophia tror jeg vil vende tilbake til Himmelen om du dør.
Men Cam hadde rett. Lucifer er ute etter deg.
-Jeg må få deg i sikkerhet. -Jeg vet et sted.
-Jeg kan ikke forlate Penn. -Vi tar vare på henne.
Hun blir med oss. Dra!
Luce? De tar med seg Penn.
-Det er ikke mer tid. Vi må gå. -Vent...
Hele mitt liv har jeg søkt sannheten om hvem jeg er,
og hvorfor jeg aldri passer inn. Nå er jeg livredd.
Jeg har flere spørsmål enn noensinne, men nå vet jeg det.
Dette er mitt sanne jeg. Det er her jeg hører hjemme, ved din side.
Jeg elsker deg. Det har jeg visst fra første stund.
Det vil alltid være deg. I alle evighet.
Tekst: Nicolai Herzog